Vandrovali hudci,
vandrovali hudci,
tré švarní
mládenci,
tré švarní
mládenci.
Vandrovali polem,
vandrovali polem,
rozmlůvali spolem,
rozmlůvali
spolem.
Kača z cyklu Vandrovali hudci
Bože, je deset, tolik hodin a Jožka, ještě nejde.
A kam že to vůbec šel, Kačo?
Do sklepa!
Majů tam jakýsi spolek.
Hospodářská schůza, či co.
No ale to už by snáď mhl byt aj doma, né?
Musíš mu domluvit, aby sa ti netůlal.
Včil musí poslůchat tebe.
Tak.
Už néni svobodný.
Už je strýc.
A ty si tetka.
V břuchu ně kručí, ledva husle tahnu.
Tak to né,
to né. To vůbec není pro nás, natož tak pro tebja.
Tak sa podívaj do ňůtra!
Samá vybraná společnosť.
O nečem sa bavijá či jednajů.
Ne, ne. To néni pro nás.
Já bych, já bych zašel tam dálej.
Já sem tam čul zpívat nejaků piesničku, takovů...
Dobrý večer...
- Ále, vitajte! - Nazdar ...
Ale a co ty tu sedíš?!
A nejdeš dom. Kača bude bečat.
Běz si ju ofukovat.
A nech plače.
Včil su snáď pán já.
Hm, enem počkaj. Šak uvidíš.
Tá ťa přivítá. Kače to umíjů.
Náš tatíček, pán Bůh jim odpusť, říkávali:
"Kde je v domě Kača, tam néni třeba psa!"
A měli Recht!
Sám sem zkusil, zkusíš aj ty.
První rok to bude "Kačenko,"
druhý rok "Kačo,"
třetí rok "mrcho,"
čtvrtý rok "opico"
a potom už enom "Vysvoboď nás pane!"
Ale víš ty co?! Dobře ti tak!
Co sis chytil, to si drž.
Na co si mně, na co...
Katerinko, Kačo...
Já nejsem k ničemu
a ty si ledas co...
... naléváme ještě kořalečku...
Nepůjdu spat! Až dojde.
To by byl pěkný pořádek, aby takto vysedával ve sklepě.
Šak jen co dojde dom.
Dobře mě mamička radily:
Enom ho drž zkrátka nebo jak sa mu dá vůla, začne si trůfat. A je!
Šak počkaj, Jožko! Enom co dojdeš. Jenom co sa dotahneš.
Enem mně spadl klobůk...
Dalas psovi žrat?
Nejak smutno na mňa hleděl.
Nechcu!
- Hm, co je? - Co je?! Boží večer, jedenáct hodin!
Už je jedenáct?!
Šak sa ně zdá, že sem tam byl enom chvilku.
Pěknů chvilku! Lapíš ve sklepě,
skoro do půlnoci a
mě tady necháš samů, jak palézku v plotě. Ale nemysli si!
Po najprv a naposled jsi byl tak dlůho ve sklepě.
To už tak nepůjde, jak za svobodna.
Tak už sa na mňa nehněvaj. Kačenko moja...
To víš...
sedijů tam chlapé,
nemožu dojít hned dom.
Co by si řekli...?
Co by si řekli?! Nech si říkajů co chců!
Tak už sa nezlob, Kačénko.
Nic takého. Pomodlit a spat!
Co to do téj... Kače enom vjelo...
To je ně ale... divná řeč.
TRUMF
FLEK
Tá potvora snáď hrál aj v karty. Šak počkaj ráno!
Uhni šimle...
Nemáme tam
trochu červeného?
Nemáme.
To je škoda...
To je škoda... Je ně jaksi měkko.
To věřím! Vysedávat ve sklepě, hrát v karty, to ti měkko není, co?!
- Kdo hrál v karty? - Ty!
- Jáá? - A já snad?!
Kdo v noci křičal ze sna TRUMF, FLEK?!
Karbaníku jeden...
O tem, že sem v noci neco křičál, to nic nevím.
Moselo sa ně neco zdát.
Ale karty sem nehrál.
Možeš sa optat.
No, nevím tak keho! Všecí se stejní lumpi.
Enom už nekřič, Kačenko...
Co bych nekřičala?! Šak si jedenkrát ženatý, tak máš sedět doma.
A ne prohrávat v kartách.
Ani nevíš, Kačenko,
jak ně škručí v břuchu.
Napij sa vody.
Nehaňby. Že ste eště netancovali...
Toš neškodilo by!
Kdybys chtěla...?
Tam seď, ty karbaníku jeden!
- Kdo hrál v karty?! - Ty!
Už jsem ti řekl, že jsem neměl ani karet v ruce.
Toš co to do tebe zaséj vlézlo?!
Šak já vím, co. Nehaňby! To si křesťan?!
Lepší jak ty!
Já ti nevím, ale
mě na tej base stále něco neštimuje.
Ladils to, vůbec?
Nekedy?
Neber to pořád tak vážně, a jez.
Dokáď je co.
Ty zas pils?!
Dýchni na mňa!
Tak už sa na mňa nehněvaj, Kačenko moja...
Daj ně hubičku.
Leda pár po hubě. Už zas slopals, hned v Boží ráno.
A v tady co děláte?
A toš si tak říkáme,
esi by tam nebyl hlteček
tej dobrej slivovice aj pro nás.
A víte co, chlapi? Aj celá flaška.
Enom tu piesničku už nehrajte...
To ti mi je robota.
My sme v s uchu.
Ale on, aby nedostal pár po škrani.
Co tě nemá! Tá ho má na to moc ráda.
Enom trucuje. To ju přejde. Na to bych krk klidně vsadil. vsadil.
Tak ruku na to!
Keď mu jednu švihne, neseš nástroje jak tá kobyla.
Keď né, což sa nestane,
tak jich ponesu já. Hm?
Ty fazole
sů jakési tvrdé.
Tak běž do hospody, tam ti určitě změknů.
Nejdů ti ty vdolky pod fůsa?
Ale idů.
Idů...
Enom je to...
jakési...
jakési plané.
Tak sis měl vzít nějaků paní, co by ti vyvařovala jak na zámku.
Snad bys nechtěl smažené kuřata a holuby.
Toš co by né.
Pán Bůh zaplať.
Už mám dosť.
Ty lumpe nevděčný!
Kačo?!
Vzpamatuj sa, dyť... nevíš, co mluvíš.
Sme vzítí teprů dvě neděle a... nerád bych, abysme sa pohádali.
Šak to je to! Sme spolu dva týdně a už tak vyváďáš.
Do... do půlnoci sa tůláš ve sklepě a...
No běž, běž! A třeba zas do sklepa, tam je tvůj ráj! Já nejsu nic.
Kačo, ty si ale... hlůpá roba!
Co?! Já, hlůpá roba? A proč sis ňa teda bral?
Měl sis vzít... měl sis vzít tu druhů, tů můdrů, tů... Bětku Petráků!
Šak sas za ňů dost nalózil.
Už toho nechaj!
Od včerajška si jak jed a...
věř, že nemáš proč!
Netůlaj sa po sklepoch, nepij a nekarbaň a nebudu zlá.
- Kdo hrál v karty?! - Ty!
Už sem ti řekl, že sem karty nehrál. Toš co pořád hučíš, jak staré kvasnice?!
Sám v noci křičals TRUMF, FLEK.
Kdybys nehrál, nezdálo by sa ti o kartách. Necigaň!
No? Uder. Uder ňa, uder!
To sem sa dostala, já nešťastná...
Ludé říkali "neber si ho, jaký je." A já ho eště bránila...
Dobře povídal včera Matyáš ve sklepě:
"Kde majů Kaču,
tam néni třeba psa."
A měl pravdu.
Maminko moja milá, zlatá. Nechte ňa u vás.
Já nesmím doma byt.
Vyhnal mňa.
Kdo?
Jožka. Nadal mně do psů, šeckým třískal.
Kdybych mu neutékla, snáď by mňa aj zamordoval.
No Kačenko, co se to... To snáď néni možné.
Došel dom o půlnoci.
Opitý, šeckým třískal.
Kdybych mu neutékla, tak mě zamorduje.
Toš na to bych sa podíval!
Vitaj Juro!
- Toš vitajte, strýcu. - Vitaj.
Co Vás k nám vede?
Čul sem,
že včera u tebe ve sklepě bylo veselo.
Toš bylo.
Šak pohárků co mně porozbíjali. Pazůři jedni!
- Aj ten náš tu byl? - Myslíte Jožku?
Toš ba, že byl.
Ani nalévat sem jim nestačil.
Ludra jedna!
Enom nechajte byt.
Šak šel dom jak slušný člověk.
Před jedenáctů už mosel byt aj doma.
Toš mně nalej, ať neuschnu
a půjdu dom.
Pozdrav pán Bůh, Jožko!
Pozdrav pán Bůh.
Jura Matyáš povídali, že včera ve sklepě bylo veselo.
Aj pohárky prý ste porozbíjali.
(vzdych) Toš o tem já nic nevím.
Ale lepší by sem udělal,
kdybych ostal doma.
Enom co sem došél,
Kača jak jed.
A ráno snáď eště horší.
A také sem čul, žes ju vyhnal z domu.
A snáď aj bít chtěl.
Tatičku?!
Temu byste snáď nevěřili?
Dyť...
já ju mám tak rád.
Šecko enom pro ňu a...
a ona takto. ..?!
Věřím ti, protože ťa znám.
Kača je trucovitá a má tvrdů hlavu.
Eště dneska jí nakážu
a bude sa moset vrátit dom.
Tatičku,
nechte ju u vás aspoň do rána.
Ona sa bude haňbit.
Né, nenechám.
Je tvoja žena a má byt u tebe.
Měj s ňů trpělivosť, ale nepovoluj.
Néni dobře, když žena porůčá.
A dobře hospodařte. Děláte to pro sebe.
S pánem Boh em.
S pánem Bohem.
Spropadené děvče.
Ale počkaj!
Já ti vypucuju žaludek.
- Vitajte, strýcu. - Vitajte!
Byl jsem ve sklepě
aj u tvého muža.
Vyptal sem sa na všecko.
Nemosíš ně nic vykládat.
Až sa zetmí,
vezmeš si svůj ranec
a půjdeš k mužovi.
Já ťa tu nechcu!
Až dojdeš k nám na besedu,
jak pořádná žena,
dobře.
Potom si povykládaj. Ale utéct pro nic za nic, jak malé děcko,
to je od tebe škaredé a to já trpět nemožu.
Ty už si Jožkova,
a daj si pozor na hubu.
Lebo jak neco učuju, tak ke mě nemožeš vkročit.
A včil mně pověz, na co sa ťa optám!
Došel ti dom opitý?
Opitý "akorát" nebyl.
Vidělas ho hrát v karty?
- Když v noci křičal... - Vidělas ho hrát v karty?!
Neviděla...
- Nadal ti do psů? - Říkal "kde majů Kaču v domě, néni třeba psa"
A to je nadávání?! Nesápala sa na něho jak na psa?
Nenadávalas mu do lumpů a karbaníků?!
Zdvihl na tebe ruku?
- Zdvíhl?! - Nezdvíhl...
Chtěl ťa zbit? ?
- Šak sem neříkala... - Neříkala?! Ty opíco!
Co sem to neslyšel na vlastní uši? Aj hen mamička?
Ty chceš zapírat?!
Vyhnal ťa?
- Mluv, nebo... - Nevyhnal.
No vidíš.
A toš cos to teda navykládala.
Proč cigáníš?
Máš kůsek rozumu? Ty děcko hlůpé, potřeštěné.
Pravda. Jak néni po tvojém, začneš fňukat, trucovat a utečeš.
To ti milá dcero procházat nebude.
Kdybys nebyla vdaná, vzal bych řemeň a zmaloval bych ťa, jak sa patří!
To si žena?!
Tos slubovalas před oltářem mužovi lásku, úctu a poslušnost?
Za dva týdně už utěkáš?
Jak sem řekl. Zeber si ty svoje hadry a marš dom!
Pro tebe tu néni místa.
A řvi!
Šak máš proč.
Takovů ostudu vyvedeš chlapovi.
Dobrému mužovi.
A ty ostaň doma!
Dceru lutuješ, fňukáš s ňů,
nadáváš
a nevíš proč.
Hromské plemeno babské!
Jožko.
Pusť mňa, ty blázne jeden...
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
... oj lásko, lásko, ale že jsi soužení.
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
... oj lásko, lásko, ale že jsi soužení.
A tů, a tů basu, sem ti chcel eště povidat, tů hraješ stále blbě.
Když sem sa oženil, míval sem ženu zlů.
Došél sem z hospody, spustila na mňa svů.
Doma budeš sedět, svů ženu milovat.
Ináč budeš muži, velice lutovat.
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
... oj lásko, lásko, ale že jsi soužení.
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
... oj lásko, lásko, ale že jsi soužení.
Když dojdeš z hospody, nechoď mně na oči.
Lebo sa pod tebů, celý svět zatočí.
Že to byla láska, nutno vypovědět.
Zatočil sa se mnů, v tu chvíli celý svět.
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
... oj lásko, lásko, ale že jsi soužení.
Oj lásko, lásko, jsi života koření...
oj lásko, lásko,
ale že jsi
soužení.
www.obrazkyzestraznice.cz